Tõesti ilus. See on juba poeedi fraas.
- Magavad teie voodis? - Tahaksid, aga neil pole lubatud.
Vahel väike tungib sisse ja hüppab voodisse...
oma ema ja minu vahele.
Võtab mu sõrme ja pigistab kõvasti.
Te ei tea, kui magus on uinuda lapse kõrval.
- Tunnete Steinerit juba kaua? - Jah, kuid oleme kohtunud 3-4 korda.
Marcello, ka sinul on kord selline kodu.
Me sobime hästi kokku. Oleme teineteise jaoks loodud.
- Kutsu mind sagedamini külla. - Tule, millal tahad.
Mis on, Marcello?
Peaksin keskkonda vahetama. Peaksin paljusid asju muutma.
Sinu kodu on tõeline pelgupaik.
Su lapsed, naine, su raamatud, su erakordsed sõbrad...
Minu päevad kaovad niisama. Ma ei tee enam midagi.
Kunagi olid mul ambitsioonid, aga nüüd kaotan ja unustan kõik.
Enda sulgemine koju pole lahendus. Ära tee nagu mina, Marcello.
Olen liiga tõsine, et olla asjaarmastaja,...
kuid mitte piisavalt, et saada professionaaliks.
Parem veidi viletsam elujärg...
kui kindlustatud olesklus organiseeritud ühiskonnas...
kus kõik on ette määratud, perfektne.
Saan sulle vaid sõbraks olla ja nii ei saa ma sulle nõu anda.
Kuid, kui tahad muuta harjumusi, võin sulle tutvustada üht toimetajat...
kes pakub sulle head tööd ja annab võimaluse...
pühenduda sellele, mis sind kõige rohkem huvitab.
On igal juhul parem, kui kirjutada neile poolfashistlikele lehekestele.
- Tahad järele mõelda ja pärast edasi arutada? - Jah.
Tule.
Vahel öösiti rusub mind see pimedus ja vaikus.
See rahu hirmutab mind. Kardan seda rohkem, kui midagi muud.
Mulle paistab see vaid näilikkus, mis varjab endas põrgut.
Mõtle, mida näevad meie lapsed homme.
Öeldakse:"Maailm muutub imekauniks". Aga millisest vaatepunktist?
Piisab ühest telefonihelinast teatamaks, et kõigel on lõpp.
Tuleks elada väljaspool kirgi ja tundeid...
harmoonias, mida pakub hea kunst...
oma võluvas korrapäras.
Peaksime niiväga armastama elada väljaspool aega, irdunult.
Irdunult.
MA EI SAA VEETA OMA ELU SINULE HELISTADES!
TAHAN TÖÖTADA RAHUS! MA EI TEA!
Preili, pange palun juke box kinni.
MA EI ÜTLE SULLE, KUS MA OLEN VÕI MILLAL TULEN. MINE PÕRGUSSE.
Õnnetu hull!
Kas saaksid mõnd aega vait olla?
- Paola, see on katki. - Mine võta üks teine.
- Kas jääte siia sööma? - Ei, jah, ma ei tea.
Siin saab hästi süüa, tead seda?
- Kas on raske masinkirja õppida? - Tahad masinkirjutajaks saada?
- Mulle meeldiks. - Oled kenake! - Ärge liialdage!
- Jäta, tead seda isegi. - Olgu peale. - Paola, see on ka katki.
- Sa pole Roomast. Kust sa oled? - Olen Umbriast, Perugia lähedalt.
- Kuidas sa siia sattusid? - Mu isa töötab Anzios, mina tulin siia.
Peale jõule kolin ära. Lähen Ostiasse või Rooma.
- Tema on sinu vend? - Ei, abiline. - Sind koheldakse siis hästi.
Jah, aga mulle siin väga ei meeldi. Ootan, mil koju tagasi saan.
Pühapäeval nägin üht Perugia numbriga autot...
ja mul tuli koduigatsusest nutt peale!
- Pööra end profiili. - Miks? - Pööra. - Miks? - Korraks.
Oled nende inglite moodi, kes on Umbrias kirikumaalidel.
- Sulle on seda juba öeldud, eks? - Ei. - Miks sa naerad? - Niisama.
- Sul peigmees on? - Jah, peigmees!
- Te ei kirjuta enam? - Ei.
- Siis võin jälle muusikat lasta? - Jah, muidugi.
Viskad selle paberi ka ära?
Mida sa tahad?
Marcello, su isa saabus.
- Minu isa? - Seal. Otsis sind, ütles, et on su isa.
- Jäta, Cerusico! - Ta on seal, sööb.
Selle väikese laua ääres. Otsib sind juba 2 tundi.
Aga ei öelnud, et ta isa on?
- Marcello, see on tõsi! Istub seal. - Kus siis? - Neegri lähedal.
Isa. Isa!
Marcello! Lõpuks ometi!
- Olen hommikust saadik Roomas. - Hommikust saadik?
Otsisin sind kõikjalt: kodust, lehe toimetusest...
Tahtsin tagasi sõita, aga üks su sõber soovitas siin oodata.
Jah, Paparazzo. Olen töö asjus päev otsa lennus.
- Mida sina Roomas teed? - Üks kiire käik ministeeriumisse.
Selle neetud praktika pärast.
- Kuidas elad? Näed hea välja. - Sina samuti. - Noh, tead...
- Ja ema? - Andis sinu jaoks kirja kaasa.
Ema elab hästi. Alati veidi rahutu, sa tunned teda.
Aastatega need asjad süvenevad. Siin, vaata.
- Vaene mamma. - Võiksid tihemini kirjutada.
- Ja vahel nägu näidata. Sa ei käi iial kodus! - Ma tean, kuid...
- Ciao, Marcello. - Ciao. - Ta tervitas sind. - Jah. - Üks näitlejanna?
Mida? Too õnnetu ehk tahaks selleks saada, hr. Rubini.
- Paps, tahaksid midagi juua? Üks Gin Fizz. - Mis Gin Fizz?
Mu õlu on suurepärane!
Pagana päralt, milline sagin siin öösel on! Ja nii igal õhtul?
- Jah. - Meil on sel kella- ajal kõik pime ja kurb.
Aga sul läheb hästi, eks? Oled oma koha leidnud?
- Jah, praeguseks... - Ja kuidas töö on? Toob sisse?
Ajakirjaniku töö, kui seda oskad, toob päris hästi sisse.
Mul on õnne olnud, mind on tutvustatud, tunnen kõiki.
- Käin ministeeriumides, Vatikanis. - Ära ütle! - Isegi auto on.
- Kodu on... - Sinu kodus vastab alati üks naine. Kes ta on?
- Kuidas? - Ma ei ütle midagi, oled mees, aga ära tee lollusi.
Lustima peab, me pole pühakud, aga abielu on tõsine asi.
- Kooselu tähendab enda sidumist... - Ei, rääkisid naisega, kes koristamas käib.
- Tere õhtust, leidsite ta lõpuks üles! - Jah, tänan.
- Oled mu isaga juba tuttav? - Jah, oleme juba sõbrad.
Härra soovitas mul sind siin oodata.
- Ta on fotoreporter? - Jah. - Huvitav töö!
Teatud mõttes kunstniku töö. Töötate koos minu pojaga?
- Kahjuks on mind see õnnetus tabanud. - Tore!
Tead sa, kuhu prints läks? Tahtsin pilti teha, aga ta põgenes.
- Lähen vaatan ringi. - Ciao. - Poisid, teil on ehk tegemist.
- Ei, isa. - Kui teil on mingi kohustus, kokkusaamine...
- Ka siin on töö. - Aa, tõsi või?
Siia satuvad inimesed, kes meid huvitavad. Mu lehetoimetus on siin.
Saan aru, aga... Nii et istutegi siin?
- Tahad kinno minna? - Ei, seal käin ühtelugu.
Meie pool pole muud teha. Pole tähtis, hakkan nüüd minema.
- Lasen teid vabaks, olete noored. - Meil pole tõesti midagi teha
Mis siin siis vaja on? Et enne und paar tundi aega veeta?
Praegusel kellaajal on vaid öölokaalid avatud.
Üks mu sõber, kes siin käis, ütles et pole üldse paha koht.
Mingi kabaree või... mingi "Cicia" või "Chica"...
- Aa, "Cha cha". See on ju vana koht. - Just, "Cha cha" jah.
- Tahad sinna minna? - Võiks ju korraks vaadata. Satun siia nii harva.
- Paparazzo! - Tubli, kutsu sõber ka kaasa. Ma teen välja.
- Ei, isa. - Mina maksan. - Ei! - No luba ometi!
- Antonio. - Kelner. - Paparazzo!
- Tule, lähme koos mu isaga. Kuhu me lähme? - Tule!
Hei, pidime printsist loo tegema.
Aa, sain aru, siin makstakse kõik koos. Hea küll.
Paparazzo, eluga! Istu peale. Isa, tule sealt poolt.
- Kuhu me lähme? - "Cha cha chasse". - Aga mul on roller siin! - Tule peale.
- Paradisi, võta sina see. - Öelge direktorile, et helistan talle koju.
- Poisid, laske käia! Ciao. - Paparazzo, kuhu sa lähed?
- Kas see koht sobib, härrased? - Siin on kõik nii, nagu vanasti!
- Kas olite siin 1922. aastal? - Ei, olin Torinos. - Ah, vaat mis.
- Olen Roomas alles 2 aastat. - Ahah, hästi.
- Paps, tahad midagi juua? - Muidugi. - Viskit? - Jah.
- Tooge 2 viskit, õieti 3. - Mis marki? - "Black & White".
Miks me ei võiks siit ühe reprtaazhi teha? Kas sulle ei näi hauakambrina?
- Ilus naine! Pika kintsuga! - Mida?
- Ütleb, et on pika kintsuga. - Olete Pariisis käinud? - Ei. - Mina küll.
Kord läksin ühte kabareesse, seal oli üks ilus plika...
pika kintsuga, nagu see.
Alustas striptiisi ja kui päris paljas oli...
oli hoopis mees, no mida kuradit!
- Teie isa elab veel? - Jah.
Peab veel noor olema, teie ju päris poisike! Mida ta teeb?
Ei midagi. On kodus, tüütab mu ema ja õde.
- Laulab, vilistab ja lunib kinoraha. - See pole tõsi.
Miks mitte? Võib ju olla.
Paparazzo. Kas see pole mitte Fanny?
Marcello!
- Lilly, vaata, kes siin on. - Ilus poiss!
Ootan ikka veel oma fotot sinu lehes. Nurjatu!
- Oled imeilus! - Mis ta nimi on? - Fanny.
- Tunned teda hästi? - Tunneb, tunneb! - Ta on prantslanna.
Sümpaatne! Ah et prantslane?
Valelik, kelm, aferist!
- Kuidas saate sellise tüübiga läbi käia? - Ta on minu isa.
- Ah, jäta! - Ta ei usu mind, isa. - Kuidas siis muidu?
- Tõsi või? - Aga muidugi! Tere õhtust, preili!
Tere õhtust, härra.
Minu lugupidamine, tubli!
Lubasin avaldada ta foto... Ta on üks tubli tüdruk.
- Ma ei kahtle selles! - Tahad, kutsume ta lauda?
Miks mitte? Kutsume. Ja laseme pudeli shampust tuua.
- Tolle jaoks oleks apelsinimahlgi liiast! - Shampus sobib küll.
Shampus sobib küll, isa. - Telliksin Veuve Cliquot.
Laske ma korraldan. Neid asju ma tunnen.
- Ole müünud shampust pooles Itaalias! - Jooge vahepeal viskit.
Fanny! Tulge pärast siia.
Hästi, sain aru.
Sinu terviseks, poeg.
- Sinu terviseks, paps. - Aitäh.
- Hea! - Hea jah.
- Tellisite shampust? - Jah. - Siin see on!
- Ja ettekandja ka, mida te veel tahate? Fanny. - Väga meeldiv.
- Ärge laske segada. - Sind ma ei tervita. Sind ka mitte.
- Nägid, kuidas su poeg töötab? - Nägin. - Kena töö, mis?
Saada ta sinna kohta. Kuule, see pole tõsi, et ta su isa on.
- Miks ei? - Liiga noor. - Jumala pärast, jätke see vanus!
Jätame selle "piinava valu, mis vaevab mu südant".
Teate, miks vananetakse? Igavusest.
Noorena reisisin palju oma äri asjus.
Reisil olles tundsin end lõvina!
Ka nüüd, kui end liigutan, tunnen end noorena, nagu nemad.
Aga kui koju jään, oleksin nagu 80-aastane.
Mida te teete? Võite oma oskusi Coca Cola puhul kasutada...
aga shampus on minu kraam.
Tasa. Vaadake!
See on nii ilus! Paneb mind alati nutma.
Paneb jah nutma!
Preili, teie terviseks!
Teie kaunite jalgade terviseks, mida mul oli au imetleda.
Väga tore. Aga nüüd peab veel veidi jooma.
Enne võtsime teie ilusate jalgade terviseks, nüüd tuleks...
Ei, ei.
Ma ei kavatsenud midagi skandaalset öelda.
- Tead, et su isa on palju sümpaatsem, kui sina? - Ei ole!
Jätke, preili! Ärge seda vanduge.
Tahan teile üht rasket trikki näidata. Näis, kas õnnestub.
Pange hästi tähele. Tuleb panna üks münt otsa ette...
ja lasta tal kukkuda ilma, et ta nina puutuks.
- Imelihtne, see on lapsemäng! - Tahate proovida? - Jah.
Võtan mündi ja panen teile otsa ette. Vajutan veidi... nii.
- Vaatame. - Oodake. - Ma ootan.
Ehk ei ole...
Tõmbasid mind haneks, mis? Nüüd jutustan teile ühe loo.
Toreda loo. Kuulake hoolega.
See on jutt prouast, kes saatis mehe poodi...
et see ostaks kolm särki, kuus taskurätti ja...
- Kuidas seda nimetatakse, mis naistel on? - Rinnahoidja.
Mees joob veidi veini ja unustab kõik.
- Kui tuleb koju, õpetaja... - Õpetaja? - Naine...
küsib: "Noh, kas ostsid, mis ma palusin?"
"Jah, muidugi. " ütleb mees ja võtab oma taskuräti.
"Kus taskurätid on?" "Siin! 1, 2, 3, 4, 5, 6. "
"Ja kus särgid on?" "Siin! 1, 2, 3. "
"Ja rinnakoidja?" "Ostsin küll, on olemas. "
"Siin ta on!"
- Aga te ei vaja seda! Eelistan teie omi. - Kuule, paps!
- Kena. - Kurb eeslike!
Shampus on otsas! Peab laskma juurde tuua. Kelner!
Oi, see on ju valss! Peaaegu...
- Preili, kas tohib? Tantsime koos? - Siin ma olen.
Noh, mina olen ka valmis.
Mis on? Saan hakkama.
Tead, kui ma veel poisike olin... Võta!
Kui poisike olin, polnud isa iialgi kodus.
Oli ära nädala, 20 päeva...
Kõik need nutud, mis mu ema nuttis!
Ma ei näinud teda peaaegu üldse. Ma ei tunnegi teda.
Aga mul oli hea meel teda täna näha.
- Ta on sümpaatne, eks? - Jah, väga. Täna pead laskma tal lõbutseda.
Jah, aga...
- Kardan, et seda tantsu ei tantsita nii. - Mulle meeldib nii rohkem.
- Ah tõsi? - Jah. - No siis tantsime.
- Millised erakordsed silmad! - Jah? Ma ei tea, kuidas seda võtta.
Nagu märki minu piiritust imetlusest.
- Kardan, et oled nagu sinu poeg. - Nagu minu poeg? - Jah.
Oleme ehk sama tõugu.
Ei, papa tuleb minuga!
Marcello, järgne mulle.
Pane tähele, ma sõidan väga kiiresti, kuigi mul pole inglise auto.
- Paps. - Jah. - Tahad tõesti minna tema poole spagette sööma?
- Muidugi! - Jah, tahab minuga süüa spagette Bologna moodi.
Siin ma olen! On sul mõnulik mu kärus?
- Paps. - Mis on? - On sinuga kõik hästi?
- Suurepäraselt! Olen parimas selts- konnas. Ole mureta! - Juhid sa hästi?
Kui seksiksid sama hästi, kui mina juhin, oleksid rahul.
- Ole korralik. - Ajad kõik üles! - Vaikust!
- Ära kihuta! - Tubli. Tasakesi, nii.
Mu isa on veel kena mees, eks?
Ärka, Gloria, oleme kohal. Gloria!
Valisid kõige pikema tee. Ai, mu jalg!
Miks sa sellise ringi tegid?
- Kas sa ei tule? - Ei. - Miks? - Gloria, lähme.
Olen väsinud. Paparazzo, jätan auto sulle. Viid mu isa koju.
- Kuule nüüd! - Ütle, et pidin trükikojast läbi jooksma.
- Et ta helistaks mulle homme enne minekut. - Tule nüüd ikka!
Ei, teen kvartalis ühe ringi, nii ärkan üles.
Kus te olite? Saabusin poole tunni eest.
- Marcello, su isa tunneb end halvasti. - Mida?
Tundis end halvasti, oli ehk liialt joonud. Olin just apteeki minemas.
- Ja jätad ta üksi? - Ta tahab neid tilku.
- Paparazzo, jookse apteeki, too neid tilku! - Mida?
Tee kähku, jookse!
- Mitmes korrus? - Kolmas.
- Milline uks? - See, aga ära röögi, see on härrasrahva maja.
- Paps. - Kustuta tuli ära. - Jah.
- Kus lüliti on? - Seal.
Oota siin. Mu sõber läks apteeki. Tuleb kohe.
- Pole midagi, jõin vist liialt. - Muidugi pole midagi.
- Tahad klaasi vett? - Ei, kohe läheb üle.
- Mis juhtus? - Ma ei tea, halb hakkas. Hakkasin kartma.
Marcello on nüüd siin.
- Kas võin sisse minna ja ühe kohvi teha? - Ei ta käskis siin oodata.
Oi, oi, oi!
Mis kvartal see on? Kus me oleme?
- Itaalia kvartal. - Seda ma ei tea. On see kaugel?
Kui Roomas käisin, peatusin pansionis Fiume platsi lähedal.
- Mis kell on? - Varsti 4. - Kell 5:30 on üks rong.
Pean sellega minema. Jõuan. Jah, jõuan küll!
Kuule, paps, miks sa ei võiks minu poole tulla? Puhkaksid ja...
Ei, eelistan minna. Nii olen kell 10 kodus.
- Mu kell. - Võid ju hiljem minna. - Ei, ei.
- Mul on parem, palju parem. - Paps, jää homseks ka siia.
Kui sa minu poole ei taha tulla, mine oma hotelli. Mis hotellis sa oled?
Võtan end homme vabaks. Võime kogu päeva koos olla.
Räägime... Me ei kohtu ju kunagi.
Pean minema, pean minema.
Takso.
- Marcello, takso on kohal. - Mis takso? - Mina kutsusin.
- Kus mu müts on? - Võime takso ära saata.
Istu hetkeks.
- Ära mine ära, paps. - Ei, tahan koju minna.
- Head õhtut, preili. - Kõike head ja nägemist.
- Ciao, Marcello. - Oli tore sind näha. Kirjuta.
Ära saada mind, eelistan üksi minna.
Löön su näo lõhki!
Arvad, et kõik on nagu abielu- mehed, et kannavad sarvi ja on vait?
- Teeb nii, sest siin on naisi. - Mida sa ütlesid? - Vaatasin.
- Mis juhtus? - Ma ei tea, aga ilus oli. Kohe selgitan välja. - Jah.
- Tule siia, tuberkuloos! - Mu emal on raha!
- Nico! Kuidas elad? - Marcellino, sa vana vastik homo!
- Kuhu sa lähed? - Bassano di Sutrisse ühte minu kihlatu lossi.
- Miks sa mind sinna ei vii? - Jah!
Paparazzo tahtis sinust loo teha "Jardin de Mode" jaoks.
Ma ei tee enam aasta aega moefotosid.
- Nico! - Ongi auto seal.
- Nicolina, oleme siin! - On teil kohta mulle ja mu sõbrale?
- Ei, istu tagumisse autosse. - Oh, kui kahju! - Ciao.
Pidage. On siin kohta kahele õnnetule?
- Taga on "1400", istuge sinna. - Oh, mu jumal!
Stop, Oliviero. Mul on siin sõber. Kas ta võib ka tulla?
- Tavaline sutenöör, kellesse sa armud? - Tule!
- Kui Roomast välja saame, juhid sina. - Peale Capranicat Oliivi teele.
Järgnege meile!
Loodetavast mitte, nii saame varem voodisse.
Muuseas sel kellaajal on seal vaid fossiilid.
Peod meie kodus on esmaklassilised peied.
- Su vend on jahil. - Irene, võta see peni.
Anna ta mulle.
Mis koht see on?
- Mis koht see on? - Bassano di Sutri.
- Miks sa nutad? Mis keelt sa räägid? - Eskimo.
- Ilusat ööd teile kõigile! - Oh, tervist!
Mis sa teed? Kuhu sa... Ole ettevaatlik, ajad ümber.
- Mis mõte sel jalutuskäigul on? Ciao, kuidas läheb? - Hästi.
Ciao, Giulio, vaata, kelle ma sulle tõin!
Litsipurakas!
Kes sulle ütles, et siia tulla?
See oli imekaunis tseremoonia: kurb ja liigutav.
Rahvas tõi lilli oma üliarmastatud juhi hauale.
- Mul pole au teid tunda. Olen kolmas poeg. - Rubini.
Olen kõige tähtsusetum loomulikult.
Soovite tutvuda kellegagi meie perest või teile juba piisab?
- Vanaema. Vanaema. - Laske olla. - Vanaema!
- Tutvustan sulle hr... - Rubini. Väga meeldiv.
- Tubli. - Teeskleb, et magab, et mitte kellegagi rääkida.
Nüüd ronime sugupuu otsa.
Isa, tutvustan sulle hr. Rubinit. Näib, et on tõsine tegija.
Tõepoolest? Kuidas elate?
- Kui kena noormees! - Kas olete ajakirjanik?
Olen surmväsinud. Vajaksin kedagi, kes mu voodisse viiks.
Kes tahaks seda teha? Sina, Jane? Jane, kas mängid täna mu lapsehoidjat?
- Ei! - Lady Rodd, kas te neid koeri ei pese? Nad haisevad!
Neil on jumalik lõhn!
Ja see on Irene, selle aasta parim debütant.
- Tahaksin teda naida, aga tema... - Tänan, tean juba, kes on. - Vabandage.
Tule, tantsi minuga.
- Ma ei saanud aru, kas tema tahtis seda või sina. - Mina muidugi.
Tahad kangesti oma nime ajalehtedes näha, eks?
- Kas me ei võiks omi asju ajada? - Mis need omad asjad oleks?
- Olete tõesti ajakirjanik? - Jah, proua.
Mu esimene mees oli ajakirjanik, aga tema uudised olid liialdatud.
Sain sellest aru alles peale mesinädalaid.
Parem liialdatud uudised, kui ilma uudisteta.
Minu mees arvab sedasama.
Tihti on just publik see, kes seda võimendust nõuab.
Mina isiklikult oleks võimeline liialdamata uudiseid andma.
Olete kindel?
See lõhn on mulle tuttav.
- Maddalena! - Kust sind leiti?
- Kõik on korras, olen purjus. Tundsid Jane'i? - Ei.
Ta on Ameerika kunstnik, kes elab Roomas... nagu oleks see koloonia.
- Jah? - Kõik kutsuvad teda külla, et kuulda tema labasusi.
Küll näed, see on väga lõbus.
Need on Montalbanod.
Federica-emahunt. Talle meeldib noormehi "imetada".
Cofalonierid. Neile kuulub pool Kalaabriat ja Rooma kauneimad korterid.
Väike Eleonora: 80 000 hektarit, kaks enesetapukatset.
Sanseverinod: imepärane loss Toscanas.
Need on don Giulio ja Nico, tema rootsi sõbratar.
Ära tee sellist nägu! Arvad, et me oleme paremad?
Vähemalt mõnesid asju oskavad nad elegantselt teha.
- Kes seal villas pargi lõpus elab? - Mitte keegi, see on asustamata.
Stiililt on see kõige ilusam.
Ka mina olen asustamata, tead seda?
- Ja mis naistekamber see on? - Esiemad, eel-esiemad...
Kui kaunid naised! Kõigil on ühtemoodi silmad, nägid?
Tead, Maddalena, olen tihti sinule mõelnud. Ma ei mõista sind.
Ei mõista?
Ega minagi.
Aga sest pole midagi.
Kui mõtled tõsiselt rääkida, siis minust pole kuulajat.
Kuidas su sõbranna elab?
- Kardada tõsiseid kõnesid? - Ei, aga sa ei oska neid pidada.
- Või oskad? - Kuhu sa viid mind?
See siin on tõsiste kõnede tuba.
- Istu. - Mida me teeme? - Tsss!
- Kuhu sa lähed? - Tsss!
Marcello. Marcello, kas kuuled mind?
Oled mind kunagi nii lähedalt kuulnud?
- Kus sa oled? Kas sa mind kuuled? - Jah.
- Kust sa räägid? - Väga kaugelt.
Kui ma vait oleks, siis mind nagu polekski.
Maddalena.
Maddalena!
Olen alati siin, ära liiguta.
Marcello, kas abielluksid minuga?
- Ja sina? - Mina küll. Olen sinusse armunud.
- Mis ajast? - Kuula, tead, mis müra see on?
- Ei, ma ei tea. - Nüüd arva see ära.
- Suudlus? - Sinule, Marcello.
Noh, abielluksid? Või kardad vastata?
- Miks sa seda küsid? Oled veidi purjus, mis? - Veidi jah.
Ma armastan sind, Marcello.
Tahaksin olla su naine, olla truu.
Tahaksin kõike: Su naine olla, litsina lõbutseda...
Täna õhtul näib, et armastan ja vajan sind niiväga.
- On see tõsi? - Jah, tõsi.
Ma ei tea, kas rääkisid tõtt või ajasid jama, aga ükskõik.
- Ma armastan sind. Tahan sinuga jääda. - Kuu aja pärast vihkaksid mind.
Miks? - Kõike ei saa, pead valima.
Ma ei saa enam valida, on liiga hilja.
Ma pole iial valida tahtnud. Olen lits, sa tead seda.
Jään alati litsiks ega tahagi muu olla.
See pole tõsi. Oled erakordne tüdruk, Maddalena, ma tean.
Oled julge, tundeline... Ma vajan sind.
Sinu lootusetus annab mulle jõudu.
Oleksid suurepärane kaaslane, sest sulle võib kõike öelda.
Maddalena, kuuled mind? Vasta!
Maddalena, nüüd aitab. Tule siia, tahan sinuga veel rääkida.
Maddalena!
Ciao, kallis! Lähme vanasse villasse kummitusi jahtima!
- Maddalena on teiega? - Edasi!
Maddalena!
Giulio, ütle kõigile, et nad tähele paneksid.
22. aastal ööbisin ühes sarnases lossis Genzano lähedal.
Minu vennanaise lossis ilmutas end üks laps küünlaga.
- Pärast saadi teada, et see polnud laps. - Kuidas?
- Ega ka mitte küünal! - Seda ka veel! No kuule!
- Vean kihla, et kui suren... - Kuulete, milline vaikus!
- Vaata, valgus! - Ei, see on küünalde peegeldus klaasidelt!
Kui fantaasiavaene sa oled! Kas te ei mäleta seda küüraka lugu?
Giulio, kas siin elektrivalgust pole?
Ettevaatust, siin on nahkhiired!
Nahkhiired! Minu lemmikolendid!
Kallis, uks on kinni, oleks vaja võtit.
Peaks siin maas olema. Näita veidi valgust.
Ma ei leia.
- Ei ole. - Ja siis? - Lähme tagasi. - Ei, viskame ta alla.
- Siin see võti on! - Anna mulle. - Tubli, Nicolina!
- Kui kaua te siin enam ei käi? - Üle 2 aasta.
- Mida te siin teete? -Teeksin siia imekauni poissmehekorteri.
Mida see suur ajakirjanik meile valmistab?
Artikli rumalast ja korrumpeerunud aristokraatiast?
Mina tegelen muuga, pealegi te pole eriti huvitav.
- Kellega Maddalena siia tuli? - Kes on Maddalena? - Lähme!
Ettevaatust, see on täis hiiri, prussakaid, madusid ja vampiire.
- Ja nüüd saab ka litse täis. - Tänan.
Lähen ees ja näitan kõigile tuld.
- Millal see maja on ehitatud? - Viis sajandit tagasi ühe paavsti poolt.
- Viis sajandit! - Sul oli perekonnas paavst?
Isegi kaks.
- Kui kardad, pöördu minu poole, Irene. - Kaks paavsti, mu kallis!
Tulge, ma juhin teid. Siiapoole.
- Irene, tunnen, et siin võiksin sind isegi armastada! - Tola!
Teil on erakordne välimus, nagu maalilt maha astunud.
Milline õnnetus!
Siin oleks vaja üht rispalki ühest seinast teise.
Ah, Giulio. Nii kurb on näha, et kõik laguneb.
Aga sina siin ei käi. Oled kogu aeg Roomas. Sa ei muretse.
- Mida ma peaksin tegema, isa? - Sina saad siin kord peremeheks.
- Giulio, olen su esivanem. - Lase jalga, kretiin.
- Irene, kui näed mõnd kummitust, visku mu embusse. - Jah.
Eugenio, aitab! Ole tõsine või mine siit ära!
- Su tädi on meedium? - Kas sa siis ei tea?
Ta mees lahutas temast, sest ta nägi kummitusi voodis.
Jah, ma mäletan.
Olen teid kusagil näinud. Sellist nägu, nagu teil, ei unusta.
- Ma töötan. Olete mind mõnes kontoris näinud. -Töötate? - Jah.
Aga kes peab ilmuma?
Eugenio, täitsa totakas!
- Cristina ajab mind naerma. - Pole tõsi. - Cristina, vaikust!
Kes sa oled? Ütle, palun, kes oled. Kellega tahad ühendust võtta?
Ma tunnen mingit jõudu.
- Krahvinna, ühendus. Ärge naerge! - Ma ei naera.
On sul kellelegi meist sõnum? Vasta.
Mis tuli see seal väljas on, mis süttib ja kustub?
See on üks traktor. Suvel töötavad ka öösiti.
- Kutsuge õde Edvige. - Kes on õde Edvige?
Igal suvel käib siin toas ringi, kandes pead taldrikul.
Tohoh!
See oled ikka sina? Miks sa mind rahule ei jäta? Kao siit!
Erakordne. Küsi, kas on sama, kes eelmisel korral.
SINU HINGEÕHK MU KOPSUDES!
- SU VERI MU VEENIDES! JAH! JAH! - Rahu, rahu.
Ta on purjus.
- Mu kallis. - Miks ta nii teeb? - Rahu.
- Kustutage küünlad. - SURM. TAHAN ELU!
Kustutage.
Tahan armastust, elu, kõike, mis on olemas.
- Kes sa oled? - TAHAN TÕDE.
- Kes sa oled? Kellega tahad ühendusse astuda? - Aitab.
- Giulio. - Giulioga? Giulio, sulle on sõnum.
See siga on sinusse armunud.
Giulio, sa ei saa pageda mu armastuse eest.
- Aitab nüüd, süüdake tuled. - Irene, kuule, me teeme nalja!
Irene, tule siia.
Kes sa oled, vaene hing? Miks sa nutad?
Oota, teen veidi valgust.
Milline kokkusattumus!
Ai! Ei, mitte siin! Ei, kallis, mida sa teed?
Hull! Hull oled, kallis!
Teate, et näen koitu esimest korda?
Üks, üks, üks...
- Ei. Ei. - Marcello, kas tunned mu poega?
- Väga meeldiv. - Tervist.
Lähme spagette sööma, nämm, nämm.
Siis tuleb varustajat vahetada. See on röövel: munad 45 liiri tükk.
Ära temalt enam osta, ostame Capranicast.
- Tere, ema. - Sel kellaajal veel üleval?
- Tere hommikust. - Tere hommikust.
Tulen sinuga.
- Kas magasid hästi, ema? - Tunned end poisikesena või?
- Külastasime vana villat. - Kas Francesca ka seal oli?
- Kes see on? - Vana printsess.
Mida olen sulle teinud, et mind niimoodi kohtled?
Isegi koeri ei piinata nii! Kelleks sa pead ennast?
Kui tunneksid pooltki sellest, mis mina tunnen, saaksid aru.
- Jah. - SA EI SAA ARU, SEST SA EI ARMASTA MITTE KEDAGI!
- Ära kisenda! - SA ISEGI EI KUJUTLE, MIDA TÄHENDAB ARMASTADA!
- Ja sina tead? - Oled egoist! Su süda on lukus, tühi!
Sind huvitavad vaid naised! Arvad, et see on armastus?
MA TEAN, KORDAD SEDA 4 TUNDI. MA ENAM EI VÕI!
- TAHAN KOJU MINNA. - KÕIK MEHED POLE NAGU SINA.
Mõned mehed on õnnelikud, kui leiavad kellegi, kes neid armastab...
ega lähe teisi naisi jahtima.
AINULT SINA OLED SELLINE! SEE ON ÜKS ÕNNETUS!
MINA OLEN ÕNNETU. JA MINU ÕNNETUS ON, ET SIND KOHTASIN.
MA EI TALU SIND ENAM LÄHEDUSES. MINE MINEMA!
MINE ÜKS KORD JA ALATISEKS!
- Kuhu sa lähed? Rumal, tule siia! - EI. JÄTA MIND! LASE MUL ELADA!
Emma!
- Kuule, napakas, tule peale! - EI! - Emma, vaata, et...
- Tule peale. - MIDA SA OTSID, MIDA SA MUST TAHAD?
Sa oled üks armetu tõuk! Sa lõpetad nagu peni!
Pane seda tähele! Keegi ei talu su lähedust.
Ma jätan su maha.
Mida sa teed oma eluga? Keda sa leiad, kes sind nii armastaks?
Ma ei saa oma elu mööda saata sind armastades.
Räägid alati, et olen hull, kes elab nagu unenäos...
et olen väljaspool reaalsust, aga hoopis sina oled seda.
Kas sa ei mõista, et oled juba leidnud selle, mis on elus tähtsaim?
Ühe naise, kes sind tõesti armastab, kes annaks su eest oma elu!
Sa rikud kõik ära, oled ikka rahutu, rahulolematu,
Marcello, kui kaks inimest teineteist armastavad, pole muul tähtsust.
- Mida sa kardad? - Sind, sinu egoismi.
Sinu ideaalide armetust. Pakud mulle vihmaussi elu!
Oskad rääkida vaid köögist ja magamistoast!
MEES, KES SELLEGA LEPIB, ON KADUNUD, ON ÜKS USSIKE!
MA EI USU ARMASTUSSE, MIS ON AGRESSIIVNE, AHISTAV, EMALIK!
MA EI TAHA, MA EI VAJA!
SEE POLE ARMASTUS, VAID LOOMASTUMINE!
MA EI SAA NII ELADA, EI TAHA ENAM SINUGA OLLA!
- TAHAN ÜKSI OLLA. MINE AUTOST VÄLJA! - EI.
- OLED ÜKS RAIBE, TÕBRAS, MUL ON SUST KÕRINI - AJAD MIND IIVELDAMA.
- MINE MAHA. - Ei lähe, jään siia koos sinuga!
- Ei, Emma, sa ei jää siia. Mine maha. - Ei!
- Mine autost välja. - EI. - VÄLJA! KÕIK ON LÄBI, TAIPAD?
- LÕPPENUD. KAO SIIT! - KAABAKAS! - LASE JALGA!
Oled üks kaabakas. LURJUS!
- OLGU SA NEETUD! - Ma ei taha sind enam näha!
- MÕNI VEOKAJUHT KORJAB SU ÜLES! - MINE OMA LITSIDESSE!
Hallo.
Kus?
Kuhu te lähete? Sinna ei saa. Hea küll, minge.
Laske ta läbi!
- Koletu lugu, Marcello. - Mis juhtus?
- Tiziano! - Tulistas kaht last ja pärast tappis iseenda.
- Marcello! - Sa saad sisse. Ütle, et olen sinu fotograaf.
Müün fotod sinu ajalehele. Lasku mind koos sinuga läbi.
- Lase mind sisse. - Olen üks sõber, pean sisse saama. - Üks hetk.
- Üka mees, kes ütleb, et on Steineri sõber. - Las tuleb sisse.
- Laske meid sisse! - Ei ainult tema.
Astuge edasi.
Põrandal auguni 1, 5 meetrit.
Vasakust seinast 4 meetrit.
Kirjutasid? Naine ei tea midagi. Teda pole. Tuleb kell 1.
Enne tapmist helistas ühele sõbrannale...
paludes tal naisele vastu minna.
Laske veel kord kuulata. Kerige tagasi.
Oled tõeliselt algeline, nagu gooti tornikiiver.
Oled nii kõrge, et ei kuule enam altpoolt tulevaid hääli.
Kui näeksid mu tegelikku kuju...
taipaksid, et olen vaid nii pikuke.
- Olite perekonnasõber? - Olin Steineri sõber.
- Mis ajast, olite lähedane sõber? - Nägite teda neil päevil?
- Kas saaksite sellest rääkida? - Ei.
Olin Steineri sõber, aga kohtusime harva. Ma ei tea midagi.
Ma ei tea mitte midagi.
Kolm meetrit ja 10. Foggia!
Kas teie teada oli tema elus midagi imelikku?
- Finantsasjades või muus? - Ei, ma ei usu.
- Oli ta ilmutanud enesetapu soovi? - Ma ei tea.
Olge käepärast, teid võib hiljem tarvis minna.
Mondini, korjake püstol üles.
Oli täis armastust ja hoolt oma pere suhtes, mida ta jumaldas.
See jumaldamine oli peaaegu haiglaslik.
Mõrvarelv leiti...
surnukeha kõrvalt, mis on tugitoolis kamina lähedal...
omapärases asendis.
Lõpetasin. Ootan teda surnukuuri koos lastega.
- Doktor, kas võime ta kinni katta? - Jah.
On nad seal pildistamise lõpetanud? Kas lähme laste juurde?
Doktor, kell on 12:15, pean minema prouale vastu.
- Lähen mõne majaelanikuga, sest ma ei tunne teda. - Ma tulen.
- Tänan. Lähme kohe. - Jah. - Polacci, tulge pärast minu juurde.
Kui keskusest keegi tuleb, helistage mulle kontorisse.
Poisid, pisut mõistmist vähemalt seegi kord!
Öelge teiegi oma kolleegidele. Nad lähevad liiale.
Võib olla oli tal lihtsalt hirm.
Räägite Steinerist? Oli ta saanud ähvardusi?
Ei, mitte selles mõttes, mida teie arvate.
Ehk oli tal hirm iseenda, meie kõigi ees.
Millal ta saabub?
- Seal ta on. See on tema. - Palun, tulge minuga koos. - Jah.
Mis on? Peate mind näitlejannaks?
- Proua, vaadake siia. - Mida te teete?
- Aitab, minge ära! - Tere, Marcello, mis lahti?
- Olen doktor Lucenti. - Väga meeldiv. - Peaksin teiega omavahel rääkima.
- Kas midagi on juhtunud? - Ei. Tulge meiega. - Miks?
- On juhtunud õnnetus. - Mida? - Ärge ehmuge.
- Lapsed! - Ei, tulge meiega. Poisid, minema!
- Mis on juhtunud, Marcello? Öelge mulle! - Näete neid hiljem.
- Lapsed on vaid vigastatud. Aitab, ühesõnaga! - Kuidas vigastatud?
Poisid, minema!
- Doktor, ainult üks! - Ärge laske tal autosse istuda!
Liza!
- Pea kinni. - Aga võti? - Te ei tahtnud oodata.
- Marcello! - Aja sisse, sõida värav maha!
Kao sealt eest!
Ciao, siin me oleme!
- Ah, mis värvid, mis ime! Mida te teete? Mängite? - Eest ära.
Carlo, tule vaatama. Marcello teeb klaasi katki!
Ettevaatust! Üks, kaks ja kolm!
Nadja terviseks, kes on taas vaba!
Tema abielulahutuse, tema mehe, kõige terviseks.
Aitäh. Aitäh kõigile.
Abielu kogemus toob mu tagasi vanade sõprade hulka...
soovidest tulvil. - See on nagu taas süütuks saada.
Jah, on suurepärane tunne olla lahutatud!
Tuleb enne abielluda, et seda tunda, oled päri?
- Vaikust, tunnistan Luciat. - Tahan kuulda. - Üks hetk.
Pange "Jingle Bells".
Teie kaks, aitab pihtimisest! Kes armatseb privaatselt, solvab mind.
Siin nad on!
Ärge neid narrige, sest üks on senaatori armuke.
Tublid, väga tublid!
Kes need siia tõi?
Need jõuludeni ei ela, lüüakse enne maha.
Vabandust, kas te kunagi ei olnud kirjanik või literaat?
Teatan teile, et olen jätnud kirjanduse ja ajakirjanduse!
Olen reklaamiagent suurima rõõmuga.
Tuleb kirjutada mida tahes, et elus püsida, aga see on armetu.
Kuulake: "Tal on kreeka profiil, aga väljenduse modernsuse poolest... "
"sarnaneb ta tänapäeva kõige modernsema näitleja Paul Newmaniga. "
Marcello, te olete vilets tõuk.
Ütle, mida oleksid sina valmis tegema ühe intervjuu nimel?
- Sulle meeldiks, kui sinust kirjutaksin. - Sa rikuksid mu karjääri.
Kui annaksin sulle 250 asemel 300 tuhat kuus, mida sa minust kirjutaksid?
- Et oled Marlon Brando. - Ja kui annaksin 400 tuhat?
- John Barrymore. - Ja miljoni eest? - Anna miljon, siis ütlen sulle.
Sa ei taipa midagi, mine kooli!
- Ai! - Kuule, ta sai haiget! - Ei saanud ta midagi.
Ta pani talle jala taha.
Olete paras lollpea. Teie tõite meid siia.
Nüüd lähme ära ja teie pidu kannatab!
Pole näinud igavamaid inimesi, kui meie!
Meie pidu on tüütu. Teeme ta lõbusamaks.
Miks sa ei võiks striptiisi teha? Ei, sul on intellektuaali keha.
Kui panete türgi muusikat, võin mina strippi teha.
- Ei, oleme sind kõik paljana näinud! - Kuulge, las ma teen!
Mina pole sind näinud, aga pakun, et seda teeks "Panter"!
See on Caterina, kes strippi teeb.
- Aga ta on elukutseline! - Lähen siis tagasi oma kana sööma.
- Kui pidu on igav, võiksite teie striptiisi teha. - Jah.
Tore! Nadia, kui sa seda teed, jätan suitsetamise maha!
- Pange "Patricia", ma kustutan tuled. - Pange "Patricia" peale.
"Patricia"!
Meie Nadia stripp oma uue elu sisseõnnistamiseks.
- Pean head eeskuju näitama. - Aga see on lolli temp. - Ja ma teen selle!
Nadia, meie "saarmas"!
Valgus.
Vaatame seda järgmist skandaali!
Tunni aja pärast on ta sinu kodus, raha suus. On ju nii?
Oled temaga maganud?
Jah või ei?
- Ei! Vähemalt ma ei mäleta. - Kas see mees meeldib sulle?
- Mida see inglise proua küsis? - Küsis, kas ma meeldin sulle.
Selle pead mulle andma, Nadia. Mina tahan seda!
Selle autoga tegid hea äri, ta on suurepärane!
Vabasta end.
Kas juba ei piisa? Kas sa ei näe, et kellelgi pole lõbus?
Mida sa tahad? Minul on lõbus!
Sul pole julgust lõpuni minna. Lõpeta parem kohe.
Ah pole või? Küll näed!
Poleks pidanud rinnahoidjat ära võtma. See jäetakse viimaseks, eks?
- Ta kiirustab liialt. Sul tuld on? - Tubli.
Ära aluskleiti ära võta. Kata end oma karusnahaga ja tõmba ta siis alt ära.
Oled kunagi naisega olnud?
Ma ei mõista.
Mitte kunagi? Üldse mitte kunagi?
- Ta siis teeb seda tõesti? - Tubli.
Ruggero, võtad seda tõsiselt? Sa ei saa naljast aru.
Sa ei vääri sellist naist.
Nüüd, Nadia, karusnahk ära!
Lase käia, Nadia! On õige hetk. Me tahame näha.
Kuidas ta oma mehelt lahutuseks nõusoleku sai?
- Märkimisväärne, eks, hr. advokaat? - Suurepärane! Vinge!
Oh jumal, Riccardo on siin. Riccardo on siin!
Ta on majaperemees!
- Kuradi hoorakari! - Ciao, Riccardo.
Nadia sai mehest vabaks, tähistame seda.
Mis selle hullu lahutus mulle korda läheb?
- Pealegi ma ei taha reklaami. - Aga ütlesid, et võime tulla!
Üks musi.
- Kes klaasi ära lõhkus? - Ciao, Riccardo.
Homme hommikul kell 6 sõidan Nizzasse. Veerand tunni pärast olgu maja tühi.
Muidu peksan teid välja. Väga meeldiv. Nägin teid Spoletos.
- Sellele hiinlasele helistasid? - Ei.
- Kutid, 15 minuti pärast olgu õhk puhas! - Kelle asi, et sa sõitma pead?
Meie siit ei liigu ja sina ka ei tohi minna.
Tee midagi, mis sind lõbustaks. Tõstan sul palka.
Nadia näitas stripiga head tahet üles...
aga ei suutnud veel õhkkonda üles kütta.
Mul on 1000, 2000 ideed!
Võin teid nädal aega siin hoida, ilma et teil igav hakkaks...
kuid peate tegema kõike, mis ma ütlen.
Esimese asjana tõmbame kardinad ette. Jääme nii intiimsesse õhkkonda.
Esimese mänguna laseksin taha keerata meie ameerika tantsijannale.
Vean kihla, et sa pole seda iial teinud. On sul olnud meest päris sinu päralt?
Mida sa räägid? - Oota.
- Mida see tahab? - Ei midagi, ta on purjus.
- Oled hinnanguga rahul? - Mis kell on?
See on ka külalislahkus välismaalase suhtes, turistlik kohustus.
Valin teie eest.
Tito il Bruto pakub sulle esimese vahekorra rõõme.
Pole midagi, hoolitse sina muusika eest.
- Tito, võta särk ära. - Ei. - Arvad, et ta on mees või?
Kui tule kustutan, tee nii, et ta saaks naiseks.
Vahepeal tuneeslanna läheneb advokaadile, kes elab mälestustest...
ja hoolitseb tema reflekside eest.
- Kõik vahendid on lubatud! - Meie lähme ära.
- Aitäh ilusa õhtu eest. - Ei, keegi ei lahku siit!
Sina, poolimpotent nii mehe kui artistina...
kui ma tule kustutan, kargad peale!
- Nõus. - Sel õhtul...
paaritud Mariuccioga.
Lisa, kes mängib kunstnikku vaid selleks, et modellidega magada...
tead, mis ma sinu jaoks mõtlesin?
Nüüd olete meid tõesti ära tüüdanud. Keda te püüate naerma ajada?
- Pean su näo üles lööma! - Ei, ei. - Kes teda siia kutsus?
Riccardo, kohe lõbustan sind. See pidu ei pea enam lõppema.
Oleme kõik siin sees, alati võib keegi saabuda.
Kena jutt! Hästi uus!
Kuule, sina, kes sa sured soovist minuga magada...
miks sa ei leia kedagi, kes poeks su lina alla...
ja rahuldaks sind lauldes imalaid laulukesi?
Jumal, Marcello, mul on sinust kahju!
Ei, ei! Isegi napoli näidendites ei juhtu selliseid asju!
Sa oled siga! Ma ei talu selliseid asju! Palu proua ees vabandust.
- Lase olla, ta on lootusetu. - Kuhu sa minna tahad?
Tahan tänada kõiki oma sõpru ilusa karjääri eest...
mida mul on teha lastud. - Jääd siia mulle seltsi?
Tahtsin tänukõne pidada.
- Keda te tänada tahtsite? - Ilus tibi, maalaps mägedest...
- Vean kihla, et oled minu kandist. - Kust te olete? - Tule siia.
Näitame sellele impotendi- kambale! Lase käpuli. Nii.
- Tulid Rooma õnne otsima? - Aga olen hoopis õnnetu.
Mis lahti? Mis sul on?
On sul paha? Ärka! Tee silmad lahti!
- Tooge vett, tal on halb. - Andrea, kustuta tuled.
- Riccardo, mis me nende vekslitega teeme? - Ma ei kirjuta millelegi alla.
- Aga ma töötan, teen filmi. - Ja oled juba kõik ära kulutanud?
- Pole tõsi. - Ma ei kirjuta alla! - Kohtuasi lükati 15ndani edasi.
- Tal on halb. - Mis muusika see on?
- Aah! - Ei!
Mis sa naerad? Miks sa ära kustutad?
- Riccardo, kas saan sinu autoga? - Ei, ma ei lähe Rooma.
Teie, riietuge ja välja!
See on üks joobevastane salv. Tuleb nina alla määrida.
Kallis, rahune! See teeb su korda.
pidin trepikotta loigu tegema.
Sel plikal on halb. Viige ta välja värske õhu kätte.
Tore, et leidsin...
- Tule püsti! - Aga mul on paha!
- Kuule... - Teeme ühe ilusa kana. - Ei, ma ei taha.
- Vean kihla, et oled Fanost. - Lähedalt. - Mis te talle teete?
Ta teeb temast kana.
- Tal pole kanaks olemisest tuhkagi. - Mul on kama kaks.
- Mul on jumala savi. - Tule siia!
Kui paju jama te ajate siin Roomas! Ütlete ikka "jah"!
Tõsta pea püsti.
Tõsta pea püsti!
- Kretiin. - Kas tunnete komandant Angelinit? - Jah.
- Tahad tantsida? - Jah. - Nii. - Ai! Mis meeste naljad!
- Kas lähme kunstnikule külla? - Kunstnik ei ole enam Fregenes.
- Läks naisega Riccionesse. - Lähme häälega!
Ei, tahan üksi olla. Mulle tuli täna suur nukrus peale.
- Mulle ka. - Kuidas ma paistan? - Nagu tänava lits.
- Käitusite Odettega väga inetult. - Tunnete teda?
- Jätsin talle korteri! - Aga kes see õnnetu on?
Mul hakkas kõhuke valutama.
- On juba päev! - Arvasin, et kell on 2. Kell on vist seisma jäänud.
- Mis kell on? - 5:15. - Kell 9 pean kohtus olema!
- Viskas mind Rooma? - Ma ei lähe Rooma.
Oli tore pidu, aga nüüd aitab.
Aitab, aitab, aitab!
Kes teab, kus mu kingad on?
Caterina!
Sandra ja Daniela!
Paul Newman.
- Head reisi, Riccardo! - Ciao.
- Ja nüüd, kaunis Nadia. - Lähme.
- Ciao, Riccardo. - Ciao. - Helistan sulle homme. - Ma helistan ise.
- Ciao, Nadia. Palju õnne. - Aitäh.
- Õnn kaasa teile mõlemale! - Aitäh.
Ja nüüd advokaat! Suur finaal advokaadiga!
Tubli, advokaat!
- Mis seal taamal on? - Kus?
Ah, loodus! Koit mõjub mulle alati. Väga!
- Eile meigituna nägin nii hea välja. - Kuhu te lähete?
Nüüd tundun endale nii vastik. Tahaksin pensionile.
Aga mida enam neid pensile läheb, seda enam ilmub neid välja!
Kui 2 läheb pensile, on 10 asemel!
65. aastal tuleb täielik allakäik!
Mamma mia, mis ilgus siis tuleb!
Tagasi, hoidke tagasi!
- Tasa! - Tasa!
Selle kalaga said varanduse. See on miljoneid väärt!
Tulge vaatama, siin on üks koletis!
Caterina, mine too autost fotokas.
Vaadake, tal on suu meduuse täis.
- Aga ta on elus! - Kahe päeva eest surnud.
- Isane või emane? - Mida tal vahtida on?
Miks me ei võiks seda ära osta?
- Ei tea, kust ta pärit on? - Tahaksin ka teada. - Võib-olla Austraaliast.
Miks Austraaliast?
Vaeseke.
Ja muudkui jõllitab!
Hei! Härra!
Ma ei saa aru, ei kuule.
Ei kuule!
- Marcello! Tule! - Tulen.
MAGUS ELU
Tiiter: Carlo Magno SubClub 2008